Brødrene Grimm, Deres Majestet.
God dag, mine herrer.
Takk for at dere kom.
Jeg antar dere lurer på hvorfor en på min alder ber om en audiens
med forfatterne av barnebøker.
Brevet ditt var veldig fascinerende, madam.
Jeg finner deres samling av folkeeventyr helt briljant, faktisk.
Tusen takk.
Men jeg må si at jeg ble svært oppskaket
da jeg leste deres versjon av Askepott.
Det er de som sverger på at Perraults versjon
med den gode feen og de magiske gresskarene
er nærmere sannheten.
Noen hevder at skoen var laget av pels.
Andre insisterer på at det var glass.
Vel, jeg antar at vi aldri får vite det.
Forlat meg, Deres Majestet.
Kan jeg få spørre om maleriet?
Hun er virkelig ganske...
merkverdig.
Hennes navn var Danielle...
de Barbarac.
Og dette...
var glass-skoen hennes.
Kanskje dere vil tillate meg å fortelle det slik det var?
Er den sann da... historien?
Ja. Helt sann.
Nå, så.
Hva er det uttrykket dere bruker?
Å, ja.
Det var en gang...
levde det en ung jente
som elsket faren sin veldig høyt.
Å, Paulette, det føles som om det erjulaften!
Jeg får både mor og søsken på èn dag!
Ja, det kommer til å bli spennende her med baronessen og alt...
Å, stå stille!
Herren fortjener lykke etter all denne tiden
med å oppdra et barn alene.
Hun må være nydelig.
Jeg håper hun liker meg.
Hun kommer til å elske deg.
Bare vær den lille engelen jeg vet er der inne et sted.
Og ikke røp deg med å tygge på bena under middagen.
Barn, din far ankommer hvert øyeblikk!
Gustave, jeg sajo det!
Lkke i dag!
Du ser ut som en jente!
Det er detjeg er, din tomsing!
Ja, men i dag ser du ut som en!
Gutt ellerjente, jeg kan fremdeles piske deg.
Se livlige ut, det er herren.
Velkommen hjem, monsieur le seigneur.
Jeg ser du har brakt oss en baronesse.
Jeg har brakt dere en hel familie, Maurice.
Men jeg mangler en datter.
Å... Auguste.
Det er absolutt sjarmerende, virkelig.
Pappa!
Å, se på deg, akkurat som dajeg dro.
Jeg vedder på at din venn Gustave er rundt her.
Nei, sir! Jeg slaktet ham.
Han er...
Vel, det gjorde du nok.
Jeg hadde håpet å presentere en liten lady.
Men jeg antar at det får holde med deg.
Danielle,
får jeg presentere baronessen Rodmilla de Ghent
og hennes døtre, Marguerite og Jacqueline.
Hallo, Danielle. Omsider møtes vi.
Din far snakker ikke om annet.
Ladies, hils på deres nye stesøster.
Mademoiselle.
Utopia.
Det betyr paradis.
Denne er kanskje litt for tykk for en åtte-åring.
Men vi kan sette den i biblioteket.
Kan du lese noe?
Det har vært en veldig lang dag.
Og du er en ektemann nå.
Ja, jeg er en ektemann.
Men en far først og fremst for alltid.
Det har bare vært oss to i lang, lang tid.
Det kommer nok til å ta tid å venne seg til dette.
Så du hvordan de spiste kveldsmaten sin?
Det var perfekt!
Som en dans!
- Liker du dem? - Ja, veldig mye.
Bra, bra.
Fordi jeg må dra til Avignon om fjorten dager.
- Men du kom akkurat tilbake! - Jeg vet det.
- Hvor lenge? - Bare... tre uker.
- Èn. - To.
- Èn! - T... to.
Greit, èn.
Nå må du sove.
Kyss.
Sov godt.
Jeg har aldri sett så mange dystre ansikter her før.
Jeg kommer tilbake om èn uke.
Så reis. Jo før du drar, jo raskere kan vi feire din tilbakekomst.
Kanskje dere tre vil kjenne hverandre bedre innen den tid.
He? Jeg regner med at du lærer dem hvordan ting fungerer her.
Baronessen er ikke vant til å bli skitten på hendene.
Takk skal du ha, Maurice.
Ha en trygg reise, herre.
Kom igjen, frøkner, tilbake til timen.
Vent! Det er tradisjon.
Han vinker alltid i porten.
Pappa!
Auguste!
Jeg... jeg elsker deg.
Jeg elsker deg.
Nei.
Pappa!
Auguste.
Du kan ikke forlate meg her.
Du kan ikke forlate meg her!
Gå bort fra meg!
Pappa, kom tilbake!
Det skulle gå ti år før en mann på nytt kom inn i hennes liv.
En mann som fremdeles var en gutt
på mange, mange måter.
Jeg har signert en ekteskapsavtale med kongen av Spania,
og den gutten vil adlyde meg, ellers skal han få betale!
Men han elsker henne ikke, min lord.
- Det handler ikke om kjærlighet! - Kanskje det burde det.
Dersom han skal bli konge, må han godta sitt ansvar.
Et ungtre kan ikke vokse i skyggen av en mektig eik, Francis.
- Han trenger sollys. - Han trenger en omgang med pisken.
Jeg mener det, Francis!
Kan det ikke vente til i morgen?
Hvis jeg ikke kan sove, skal ikke han heller.
Henry, våkne opp!
Å, nei.
Ikke igjen.
Kall på vakten! Bring ham tilbake!
Ja!
Kom igjen, ditt dumme beist!
Kom igjen! Ja!
Å, nei, det gjør du ikke.
Tyv! Dette vil lære deg å ikke stjele min fars hest!
Min mistet skoen. Jeg hadde intet valg.
- Og vårt valg er hvilket? Å la deg? - Jeg lånte den.
Kom deg bort, ellers vekkerjeg huset!
Tilgi meg, Deres Høyhet. Jeg så deg ikke.
Siktet ditt indikerer noe annet.
Og for det, vet jeg atjeg må dø.
Så...
ikke snakk om dette til noen, og...
jeg skal være overbærende.
Vi har andre hester, Høyhet.
Yngre, om det er ditt ønske.
Jeg ønsker intet annet enn å være fri fra mitt forgylte bur.
For din taushet.
Jeg ba om fire-minutters egg, ikke fire ett-minutts egg.
Og hvor i himmelens navn er brødet vårt?
Det kommer ut av ovnen nå, min lady.
Marguerite, skatt,
hva er detjeg alltid sier om tone?
En lady med dannelse skal aldri heve stemmen sin
høyere enn den stille tonen til en hviskende vind.
Jacqueline, kjære. Ikke snakk dersom du ikke kan forbedre stillheten.
Jeg var ikke skjærende, jeg ga gjenlyd.
En hoffdame kjenner forskjellen.
Jeg betviler at din tonestil ville bli godtatt ved hoffet.
Jeg skal ikke til hoffet, skal jeg, mor?
Ingen skal det. Med unntak av en spansk gris de kaller for prinsesse.
Kjære, ingenting er avgjort før man dør.
Og selv da erjeg sikker på at Gud forhandler.
Hvorfor er det ikke salt på bordet?
Danielle!
Kommer!
Hun har en av sine humørsvingninger!
Sto solen opp i øst?
Ja, Louise, det gjorde den.
Og det kommer til å bli en nydelig dag!
Se på alle de fjærene!
Barn, hvor fikk du dem fra?
Fra en barmhjertig engel.
Jeg vet hva vi skal gjøre med dem.
Maurice?
Hvis baronessen kan selge din ektemann for å betale sine skatter,
kan disse bringe ham hjem.
Hoffet vil måtte la ham gå.
Men kongen har solgt ham til Cartier, og han er på vei til Amerika.
Dette er vårt hjem, og jeg vil ikke se det falle fra hverandre.
Vi venter!
Pass deg,
ellers er disse myntene så godt som hennes.
God morgen, madame,
Marguerite, Jacqueline.
Jeg regner med at dere sov godt.
Hva forsinket deg?
Jeg falt ned fra stigen i frukthagen, men jeg er bedre nå.
Noen har lest i peisen igjen.
Se på deg. Aske og sot overalt.
Noen mennesker leser fordi de ikke kan tenke selv.
Hvorfor sover du ikke med grisene, Askepott,
siden du insisterer på å lukte som en?
Den var krass, Marguerite.
Danielle, kom her, barn.
Din fremtoning antyder en viss... vulgaritet, min kjære.
Hva kan jeg gjøre for å få deg til å prøve?
Jeg prøver, stemor.
Jeg ønsker å glede deg.
Noen ganger sitterjeg for meg selv
og lurer på hvajeg kan gjøre annerledes, hvordan jeg kan oppføre meg...
Å, ro deg ned, barn. Slapp av.
Kanskje jeg ikke ville irritere deg så mye hvis vi fikk Maurice tilbake.
Det er oppførselen din som irriterer, Danielle.
Gjennom disse harde tider har jeg losjert deg og tatt hånd om deg.
Alt jeg ber om til gjengjeld, er at du hjelper meg her uten å klage.
Er det for mye forlangt?
- Nei, min lady. - Godt.
Da snakker vi ikke mer om at tjenere skal komme tilbake. Forstått?
Ja, min lady.
Etter altjeg gjør!
Etter altjeg har gjort!
Det blir aldri nok.
Eggene er kalde.
Å, nei, det er ingenting der!
Ingenting!
Jeg ber deg, kan du la oss være i fred?
Vær så snill!
- Nei, nei, ikke den. - Av veien, gamle mann!
- Kom dere på hestene! - Det er den kongelige vakt! Løp!
Herregud, jeg tror det ikke!
Maleriet...!
Vær så snill, for Guds kjærlighet, maleriet.
- Den mannen kommer seg av gårde. - Vakten vil hjelpe deg. Jeg kan ikke.
Vær så snill, sir!
Det er... livet mitt.
Stygge kjeltring! Raskt!
Ja!
Gi meg det! Gi meg det!
Har deg! Gi meg det!
Nei. For liten.
Den trenger å vekke oppmerksomhet.
Jeg frykter, baronesse, at en større vil få henne til å tippe over.
Kanskje du har rett. Jeg må se andre steder.
Jeg har den rette!
Har du gått fra vettet?
Vet du hva straffen er
for tjenere som kler seg over sin stand?
Fem dager i gapestokken.
Du ville gjort det samme for meg, innrøm det.
Jeg? Late som jeg var en hoffmann?
Spankulere rundt som en adelsmann når jeg aldri har vært ved hoffet.
Og det har ikke du heller!
Så vil jeg ikke bli gjenkjent.
Rekk meg kjolen så jeg kan komme meg av gårde.
De kommer aldri til å tro det.
Du er for søt.
De tror ikke at en tjener har 20 gullfrancs heller.
Jeg er Maurices eneste håp.
Og baronessen, hva sa du til henne?
Jeg plukker ville blomster.
Gustave, kan du fremdeles se henne?
- De kjøper en brosje. - Utrolig.
Hun forsømmer herregården, beskylder oss for gjelden sin,
og hun later fremdeles som hun har penger å svi.
Ikke våg å le.
Jeg kommer ut.
Skoene er for store.
Ingen kommer til å se på føttene dine.
Metervis med stoff, og jeg føler meg fremdeles naken.
Hvis du skal være en adelskvinne,
må du spille rollen.
Ikke se opp til noen.
Jeg er bare en tjener i en fin kjole.
Kom. Vi må gjøre noe med det håret.
Tusen takk.
- Henry, du lovte. - Jeg vet det.
Jeg løy.
Jeg trodde...
Jeg ville se verden førjeg gir meg selv opp for Gud og fedreland.
Hvorfor i all verden sluttet du?
Jeg antar atjeg mangler overbevisning.
Du ser ut til å ha det i bøttevis.
Du hevdet også at det var en sak som gjaldt liv eller død.
Det gjør en kvinne alltid, sir.
Hun ler av meg, sir. Som om hun vet noe jeg ikke kjenner til.
Hun hadde mange hemmeligheter.
Jeg malte bare èn av dem.
Signor da Vinci har blitt invitert til slottet som hoffmaler.
Leonardo da Vinci?
Michelangelo ble fanget under et tak i Roma.
Jeg er bare annetvalget.
Jeg er på vei til Genova, og jeg finner min frelse på veien!
Sir, du er grunnlegger av fremtidstenkning...
og min far er konge over tilbakeskuende tenkning.
Kan du snakke ham inn i det 16. århundre?
Kaptein Laurent, oversett.
Prins Henry frykter et arrangert ekteskap...
blant andre ting.
Å! Deres Høyhet.
For en fortryllende overraskelse.
Hva skylder vi denne store ære?
Jeg returnerer hesten Deres, baronesse.
- Å. Var den savnet? - Ja.
Jeg tok den frihet å låne den tidligere.
Jeg er redd jeg skremte tjeneren Deres...
En ung kvinne med en... ganske god kastearm, faktisk.
- Hun er stum, min lord. - Virkelig?
Hun snakket ganske kraftfullt.
Vel, det kommer og går.
Men som alltid kan Deres Høyhet gjøre alt han ønsker.
Hva som helst.
Vent på meg!
Å, ladies.
Der er dere.
Deres Høyhet.
Får jeg presentere Marguerite Françoise Louise,
fra Ghent-slekten?
Og Jacqueline.
Det får du selvsagt.
Ladies, tilgi meg, men dere ser ut til å ha blomstret over natten.
Vi ser frem til
feiringen av forlovelsen med din egen spanske rose.
Ja, vel, det har skjedd...
flere nye utviklinger i henhold til Spania.
Jeg må si det, Marguerite, den brosjen er...
overveldende.
Denne gamle saken?
Det er snilt av deg.
Disse utviklingene...
Jeg håper de er til det beste?
La oss håpe det.
Ha en god dag, ladies.
Gjør vei for ladyen.
Kom igjen, beveg dere!
Herre, gi meg styrke.
Kom igjen, kom igjen!
Jeg ønsker å snakke om denne mannen.
Han er min tjener, og jeg er her for å betale min gjeld på ham.
Du er for sen, han er kjøpt.
Jeg kan betale deg 20 gullfrancs.
Du kan kjøpe meg for 20 gullfrancs. Kjør på!
Jeg krever at du løslater ham umiddelbart,
ellers tarjeg denne saken til kongen.
Det er kongen som har solgt ham. Han er nå Cartiers eiendom.
Han er ikke eiendom i det hele tatt, din gyselige fyr.
Tror du at du kan behandle mennesker som gods?
Jeg krever at du løslater ham umiddelbart!
Av veien!
- Hvordan tør du heve stemmen til en lady, sir? - Deres Høyhet...
U... unnskyld meg, sir.
Jeg mente ikke å være uhøflig.
Det er bare...
Jeg følger ordre. Det erjobben min å ta disse tyvene til kysten.
En tjener er ikke en tyv, Deres Høyhet,
og de som er det, har ikke annet valg.
Virkelig?
Vel, for all del
opplys oss.
Hvis du lar ditt folk være dårlig utdannet og deres manérer dårlige fra fødselen,
for så å straffe dem for de forbrytelser deres første lærdommer underla dem,
hva annet kan konkluderes, sir,
enn at du først gjør dem til tyver for så å straffe dem?
Vel, der ser du.
Løslat ham.
- Men, sir... - Jeg sa...
løslat ham!
Ja, sir.
Jeg trodde jeg så på moren din.
Møt meg på broen.
Gjør hestene klare! Vi drar umiddelbart!
Jeg takker deg, Deres Høyhet.
Har vi møtt hverandre før?
Jeg tror ikke det, Deres Høyhet.
Jeg kunne sverget på at jeg kjente alle hoffdamer i provinsen.
Vel... Jeg besøker en kusine.
- Hvem? - Min kusine.
Ja, du sa det. Hvilken?
Den eneste jeg har, sir.
Er du kokett med vilje,
eller nekter du å fortelle meg ditt navn?
Nei! Og ja.
Så, kan du gi meg kusinens navn, slik at jeg kan spørre henne hvem du er.
En som kan sitere Thomas Moore er vel verdt innsatsen.
Har prinsen lest Utopia?
Jeg fant den sentimental og kjedelig.
Jeg bekjenner at vanlige bønders dagligliv kjeder meg.
Jeg antar at du ikke konverserer med mange bønder.
Nei, naturligvis ikke!
Unnskyld meg, sir, men det er ikke noe naturlig ved det.
Et lands karakter blir definert ved bøndene som lever der.
De er bena du står på. Posisjonen fordrer respekt, ikke...
Skal jeg forstå det slik at du finner meg arrogant?
Vel, du ga èn mann livet tilbake,
men ofret du et blikk på de andre?
Vær så snill, jeg ber deg,
et navn. Et hvilket som helst navn.
Jeg frykter at det eneste jeg kan gi deg
er komtesse Nicole de Lancret
Se det.
Det var ikke så vanskelig.
Å, Henry!
Du er tilbake.
Hei, mor.
Kongen ønsker et ord med deg.
Flere, faktisk.
Han gjør vanligvis det.
Jeg kommer straks.
Du, sir, får ikke forlate eiendommen.
Har jeg husarrest?
Lkke gjør narr av meg, gutt, for jeg er i et dårlig lune.
- Og jeg vil ha viljen min. - Ellers hva?
Skal du sende meg til Amerika som en kriminell?
Bare på grunn av en dum kontrakt.
Du er kronprinsen av Frankrike.
Og det er mitt liv.
Francis, sett deg ned, før du får slag.
Å, dere to.
Kjære deg,
du ble født til et privilegert liv, og med det kommer spesielle forpliktelser.
Tilgi meg mor, men ekteskap med en fremmed
har aldri gjort noen i dette rommet veldig lykkelige.
Gift deg med Gabriela før neste fullmåne, ellers skal jeg straffe deg som bestjeg kan.
Hvordan da, far? Kokende olje eller pinebenken?
Jeg skal simpelthen nekte deg tronen
og... leve for alltid!
Godt!
Enig.
Jeg vil ikke ha den.
Han er din sønn!
Noen er i trøbbel!
Hva mener du?
Din dumme, dumme jente.
Hvordan våger du å gjøre dette mot meg?
Mot Marguerite? Det gjør meg kvalm!
Det er svikefullhet, og jeg vil ikke ha det i dette hus!
Hva harjeg gjort?
Tenk, Danielle.
Tenk hardt.
Prins Henry stjal hesten vår i morges?
Ja!
Og det kan forklare hvorfor han returnerte den i ettermiddag.
Hvordan våger du å la ham overraske oss på den måten?
Unnskyld.
Heldigvis for deg, gjorde Marguerite en strålende opptreden.
Hun og prinsen hadde litt av et mellomspill.
Jeg blir ikke overrasket om han kommer innom igjen.
Kom, kom! Jeg må vite nøyaktig hva som ble sagt!
Det enkleste utsagn kan ha tusenvis av meninger.
Han sa du var kraftfull. Hva sa du?
Jeg... jeg kalte ham en tyv, madam.
Jeg gjenkjente ham ikke.
Å, Danielle.
Din lille landsens jente.
Vel, du må arbeide ekstra hardt for å se til at herregården er plettfri.
Vi kan ikke ha en kongelig bakdel sittende på en skitten sofa, kan vi?
Nei.
Hva gjør han her?
Jeg... jeg harjobbet for din...
Min gjeld, madame.
De sajeg kunne dra hjem.
Fint.
Gå... og fang en kylling!
Hvem, kjære?
Komtesse Nicole de Lancret.
Hun er kusinen til...
Jeg vet egentlig ikke hvem hun er kusinen til.
Men du har sikkert hørt om henne?
Å, kjære deg,
det er for mange hoffdamer til atjeg husker dem alle ved navn.
Hvorfor spør du?
Å, glem det.
Til ære for Signor da Vinci,
har jeg besluttet å holde et ball.
Et maskeradeball.
Og vi to skal inngå et kompromiss.
Kompromiss? Du?
Hvis det er kjærlighet du søker,
foreslår jeg at du finner det før den tid.
Fem dager fra nå, på slaget midnatt,
skal du annonsere forlovelsen din til en jente av ditt valg,
ellers... vil jeg annonsere den for deg.
Er vi enige?
Hva med kontrakten din?
La meg bekymre meg over Spania. Du har større problemer.
Velg vist, Henry.
Skilsmisse er noe de bare praktiserer i England.
Hva er nyhetene om forlovelsen?
Kansellert.
Ryktet sier at han må finne seg en brud før den kvelden.
Vel, det gir oss ikke mye tid.
Jeg trenger å vite
hvem konkurransen er, hvert skritt han tar,
hans planer,
og alle andre småting du plukker opp.
Han skal spille tennis med Marquis de Limoges i morgen klokken 12.
En hud med en slik... eleganse
som skjuler en slik... hensynsløshet.
Jeg har blitt riktig glad i våre små intriger.
Men det vet du vel.
Jeg har en anelse, min lady.
Når min datter blir dronning,
kan vi kanskje få en ny forståelse.
Jeg ville gitt hva som helst for å se dere alle kledd som hoffdamer.
Mens dere snakket med prinsen som ladyer.
Kjefte på ham høres mer sannsynlig ut.
Jeg kan ikke tro at jeg ga ham min mors navn.
Mannen er intolerant.
Ja. Du har sagt det
i hele dag.
Det er like sant nå som det var i morges.
Kjære, han er kongelig.
De er født sånn.
Da antarjeg at straffen for å være velstående er at man må leve med de rike.
Jeg vedder på at han er sjarmerende
når du blir kjent med ham.
Jeg synes at han og Marguerite fortjener hverandre.
Å, hold munnen din!
Den eneste tronen jeg vil at hun skal sitte på, er den jeg må vaske hver dag.
Hva er galt med denne?
- Den er blå. - Henry elsker blått!
Og 50 andre jenter kommer til å kle seg i samme farge.
Veldig bra, Marguerite.
Denne er for liten.
Vi får bare stramme den bedre.
Jeg kan ikke puste slik det er nå.
Hvis man ikke kan puste, kan man ikke spise.
Mor, kan du fokusere?
Kanskje, hvis jeg visste hva du så etter!
Noe verdig en dronning!
Kom igjen, ladies. Jeg har det rette.
Men dette må vi ikke snakke om til noen.
Å, jeg elsker en god intrige!
Kast ikke bort,
men ta på.
Å, se på disse skoene.
Hvor fikk du disse fra?
Det er Danielles medgift, til bryllupet hennes.
Askepott? Gift?
Med hvem? Feieren?
Hvis den kjolen er hennes, så vil hun kanskje gå med den på ballet.
Siden når inkluderte en kongelig tilstelning vanlig borgere?
Vel, aldri.
Men hun er stesøsteren vår,
og invitasjonen sa <>.
- Hun er ikke av edelt blod. - Og hvem ville merke det?
Ærlig talt, Jacqueline, hvem sin side er du på?
Hva er det dere gjør?
Lufter kjolen din... til maskeradeballet.
Hennes kjole? Men du sa nettopp...
Jeg antar at den får holde for en vanlig borger.
Den er praktisk talt antikk.
Dere vil ha med meg... på maskeradeballet?
- Mm. - Selvsagt.
Jeg vet ikke hvajeg skal si.
Si? Ærlig talt, Danielle.
Det sårer meg at du ikke føler deg som en av mine døtre.
Jeg mente bare...
Jeg tenkte at vi alle kunne gå, som en stor, lykkelig familie.
Det er, dersom du blir ferdig med pliktene tidsnok, og oppfører deg skikkelig frem til da.
Hva er i veien med henne?
Hun... vil ikke at du skal gå.
Tror du virkelig at det bare finnes èn perfekt partner?
Ja, det gjørjeg faktisk.
Hvordan kan du være sikker på å finne den?
Og hvis du finner den, er den virkelig den rette for deg,
eller tror du bare det?
Hva om personen du er ment for aldri dukker opp?
Eller om hun gjør det, og du ikke merker det?
Du lærer å følge med.
Så, la oss si...
Gud setter to mennesker på jorden,
og de er heldige nok til å finne hverandre.
Men... èn blir truffet av lynet.
Vel, hva skjer da?
Er det alt?
Eller kanskje du møter en annen og gifter deg igjen.
Er det den kvinnen du skulle vært sammen med? Eller var det den første?
Når de er side ved side, var de begge den rette for deg,
og ikke bare den du møtte først?
Eller skulle den andre vært først?
Og er alt bare tilfeldighet,
eller er noen ting ment å være?
Du kan ikke overlate alt til skjebnen, gutt.
Den har mye å gjøre. Noen ganger må du hjelpe den litt.
Hva er dette prosjektet?
Vil du se om de virker?
Det ser ut som det blir regn.
Signor da Vinci!
Går det bra?
Jeg skulle overlatt til Guds sønn å gå på vannet.
Heldigvis snubletjeg i en engel.
Komtesse!
Deres Høyhet!
Forsiktig, det er veldig glatt der.
Her, tillat meg å hjelpe.
Tusen takk.
Hvor er tjenerne dine?
Jeg besluttet å gi dem dagen fri.
Dagen fri?
Fra hva? Livet?
Blir du ikke lei av at folk betjener deg hele tiden?
Ja, men... de er tjenere. Det er det de gjør.
Jeg skulle ønske atjeg kunne avskjedige mine like enkelt.
Jeg må gå.
- Du er sint på meg. - Nei.
Innrøm det.
- Vel, ja, hvis du må vite det. - Hvorfor?
Fordi du prøver å lokke meg med ditt snobberi.
Jeg er redd, mademoiselle, at du er en vandrende motsigelse,
og det finnerjeg ganske fascinerende.
- Jeg? - Ja, du.
Du hevder idealene til et utopisk samfunn, og du lever som hoffdame.
Du eier alt land, og allikevel arbeider du ikke på det med stolthet.
Er ikke det også en motsigelse?
Først erjeg arrogant og nå harjeg ingen stolthet.
Hvordan klarerjeg det?
Du har alt, og allikevel gir verden ingen glede.
Du gjør narr av dem som ser mulighetene i den.
Hvordan gjør du det?
Hva?
Lever hver dag med en slik lidenskap? Er det ikke utmattende?
Bare nårjeg er rundt deg.
Hvorfor liker du å irritere meg slik?
Hvorfor lar du deg irritere?
Danielle!
Tilgi meg, Deres Høyhet, jeg har glemt tiden.
Men vinden...
- Den er perfekt! - Jeg beklager.
Jeg skal spille tennis i morgen.
- Vil du komme? - Jeg må gå.
Hvorfor gjør hun alltid det der?
Paulette.
Hvor er lysestakene?
Jeg kan nesten ikke se asjettene våre.
De er borte, min lady. Jeg har lett høyt og lavt.
Maleriet i hallen er borte også.
Det ser ut som det er en tyv i våre rekker.
Så det er slikjeg blir behandlet etter alle våre år sammen.
Min manns kostbare eiendeler!
Vel, jeg skal trekke fra lønnen deres inntil de stjålne eiendelene er kommet til rette.
- Er det forstått? - Ja, madam.
Kanskje jeg skal sende dere til Amerika med alle tyvene.
Hørte du det ikke?
Prinsen ba kongen løslate alle de mennene.
- Gjorde han det? - Mm.
Nå, ved...
Ved et kongelig dekret må enhver mann som seiler få kompensasjon.
Kompensasjon!
Ærlig talt! Hva skjer med verden i dag?
Jeg vil vite hvem denne komtessen er, som alle prater om.
Minst 10 hoffdamer snakket om henne i dag, og om hvor mye prinsen likte henne.
Vi skal finne ut hvem hun er og begrave henne.
Du ser bra ut, Marguerite.
Det er bare å se, Deres Høyhet.
Danielle de Barbarac.
Du blir penere for hver uke.
Og du, Monsieur le Pieu, kaster bort smigeren din.
Det er synd ditt utseende er det beste i landet,
og, akk, så dårlig stelt.
Vi har begrensede ressurser, sir.
- Vi gjør så godt vi kan. - Noe jeg kan hjelpe med?
Du skulle ta det opp med baronessen og holde deg til handlingen.
Jeg vil heller diskutere det med Danielle, hvis det er greit.
Jeg er kanskje dobbelt så gammel som deg, men jeg er godt stilt.
Noe min eiendom beviser.
Jeg har alltid hatt et svakt punkt når det gjelder de dårligere stilte.
Du trenger en velstående velgjører.
Og jeg trenger en kvinne med glød.
Svisker?
Nei.
Jeg skal ikke kjøpe noe denne uken.
Og du burde huske at uten min generøsitet
ville din patetiske lille gård slutte å eksistere.
Så jeg ville være veldig, veldig forsiktig hvis jeg var deg.
Uff! Forferdelige mann!
Hvis han ikke kjøpte masse grønnsaker hver uke,
ville jeg spyttet på ham.
Her.
Aldri harjeg smakt noe så
utsøkt.
Ikke tenk på det en gang.
Liker du det?
Liker det?
Hvorfor, det er helt sikkert syndig?
Hva heter det?
Eh... sjokolade.
De spanske munkene sender blokker av det.
Dette er tjenerne våre, Deres Høyhet.
Virkelig? Jeg vil gjerne møte dem.
God dag, ladies.
Hva er det dere gjør? Prøver å skremme prinsen til døde?
Vi ble skremte, det er alt.
Var det bare dere to?
Og kyllingen, Deres Høyhet.
Vi må presse på for en rask forlovelse.
Paris i julen.
Kan du tenke deg?
Nei. Jeg antar at du ikke kan det.
Moren min var streng mot meg også.
Hun lærte meg at renslighet var det nærmeste gudelighet.
Hun tvang meg til å vaske ansiktet minst 20 ganger daglig
og var sikker på at det aldri var rent nok.
Jeg var veldig takknemlig overfor henne.
Hun ville atjeg skulle bli altjeg kunne bli.
Og her erjeg...
en baronesse.
Og Marguerite skal bli dronning.
Det er synd du aldri kjente din mor.
Det må være en liten bit av henne i deg et sted.
Jeg skulle ønske jeg visste hvordan hun så ut.
Ja. Vel, vi må aldri synes synd på oss selv, må vi vel?
Uansett hvor ille ting blir, kan de alltid bli verre.
Ja, madam.
Du har mye av din far i deg.
Noen ganger kan jeg nesten se ham se gjennom øynene dine.
Er det sant?
Ja, vel...
Trekkene dine er så... maskuline.
Vel, å bli oppdratt av en mann...
Ikke rart du er bygd for hardt arbeid.
Elsket du min far?
Vel, jeg kjente ham knapt.
Nå må du gå din vei.
Jeg er trett.
Se, Gustave! Den flyr!
Hvorfor er du så lykkelig?
Du kommer til å svømme i gjødsel hvis de gifter seg.
Jeg vet ikke hvorfor det plager deg så mye.
Jeg bryr meg ikke.
Du lyver! Prinsen ville bli din svoger
og du, komtesse de Lancret, ville gi dem frokost på senga.
Men de ville flytte inn i slottet,
og jeg kunne bli på herregården og forandre ting.
Du liker ham. Innrøm det.
Nei.
Og jeg antar at dersom du ser ham igjen
v- v-ville du simpelthen...
gå bort til ham og si:
<<Deres Høyhet, min familie er din familie. >>
<>
Godt. For dette er din store sjanse. Han er på vei hit.
Jeg ser etter Signor da Vinci.
Vi skal til klosteret. Har du sett ham?
Da Vinci?
Nei, Deres Høyhet.
Vel, er ikke det flyveinnretningen hans?
- Hvor fikk du den fra? - Fra...
komtesse de Lancret.
Hun er en venn av ham.
Kjenner du henne?
Vær så snill, jeg må finne henne. Hvor bor hun?
Jeg tror, Deres Høyhet,
at hun bor hos en kusine.
Det er eh...
Baronesse Rodmilla de Ghent.
Det er et problem.
Men...
Jeg vet at hun er der
alene, i eget selskap,
i dette øyeblikk.
Utmerket.
Pent maleri.
Gustave!
Din forferdelige lille tyster!
Hørte du det? Han liker arbeidet mitt!
Og han er på vei til mitt hus!
Da foreslårjeg at du løper.
Paulette! Louise! Raskt!
Deres Høyhet.
For en uventet overraskelse.
Komtesse.
Går du ikke i kirken?
Min tro er bedre tjent borte fra den rabiesbefengte horden.
Ja, jeg er redd min fars edikt har skapt et visst eh...
et visst fenomen.
Som er grunnen til at jeg er på vei til klosteret.
Fransiskanerne har et forbløffende bibliotek.
Siden du er så glad i å lese, tenkte jeg at du kanskje ville bli med meg?
Det er ikke rettferdig, sir.
Du har funnet min svakhet,
mens jeg fremdeles ikke kjenner din.
Jeg ville tro den var ganske tydelig.
Kaptein Laurent!
Jeg trenger verken hesten min eller dine tjenester.
I dag erjeg bare...
Henry.
Prins Henry dro tidlig i morges, baronesse.